Vicky og Cristina ville tilbringe sommeren i Barcelona.
Vicky skrev på en master i catalansk identitet. Hun elskede Gaudi.
Cristina havde skrevet, instrueret og spillet i -
- en kortfilm, som hun nu hadede.
Hun var lige gået fra endnu en fyr.
Alt faldt i hak, da en af Vickys slægtninge i Barcelona -
tilbød pigerne logi.
De havde været nære veninder siden college og var enige om det meste.
Men når det kom til kærlighed, kunne de ikke være mere forskellige.
Vicky tolererede ingen smerte og havde ikke behov for modstand.
Hendes mand skulle være seriøs og stabil.
Hun blev forlovet med Doug, fordi han var pålidelig -
- og kunne se det smukke i at binde sig.
Jeg savner også dig.
Cristina havde andre forventninger til kærligheden.
Hun accepterede smerten som en del af lidenskaben -
- og risikerede gerne at blive såret.
Hun satsede i sit følelsesliv, men kunne ikke sige, hvad gevinsten var.
Men hun vidste, hvad hun ikke ville have: Alt det, Vicky satte højest.
Hej. Du må være Vicky. Hvor ser du voksen ud.
Det er jo længe siden. Dejligt at se dig.
Velkommen til Barcelona. Jeg hedder Judy.
Her er jeres værelse. I skal bo sammen.
Tusind tak, fordi du lader mig bo her.
Du kender mig jo ikke. Så det er meget pænt af dig.
Det er rart, at her sker lidt.
Her har været så stille, siden Arthur tog på college.
Da pigerne havde pakket ud, og Mark var kommet hjem, spiste de frokost.
- Vi har et skønt hjem. - Vi er faldet til her.
Han får nemt nye venner og taler sproget.
Du har da også lært det.
- Hvad laver du så, Cristina? - For tiden nyder jeg min frihed.
Hold op. Hun har lavet en film.
- Hvor spændende. - Om hvad?
Den handlede om, hvorfor kærlighed er så svær at definere.
Det er et meget omfangsrigt emne at behandle på 12 minutter.
- Vicky, du får snart din master i... - Ja, i catalansk identitet.
Hvad vil du bruge den til?
Måske undervise, måske arbejde som kurator.
Du behøver ikke lave noget.
Hun skal giftes til efteråret, og alt løser sig, -
når han gør hende gravid.
Nu hvor Judy har fastlagt din fremtid...
Skål på jeres sommer i Barcelona. Og velkommen til.
De næste par dage sugede pigerne til sig af byens kunstskatte.
De nød især Gaudi og Mirós værker.
En dag inviterede Mark og Judy pigerne med ud at sejle i Marks båd.
Til Cristina inviterede de en søn af Marks forretningsforbindelse.
Et godt parti, syntes Mark.
Min drøm er at blive rig og flytte til en ø og bare snorkle livet væk.
Jeg er en snorklingsnørd. Har du prøvet at snorkle?
Desværre var Charles og Cristina ikke ligefrem skabt for hinanden.
Vicky udforskede alt det catalanske, -
- selv markedet og en restaurant for at prøve det lokale køkken.
I de lange sommernætter hørte de sommetider spansk guitar.
Vicky blev hver gang bevæget.
En aften tog Mark og Judy dem med til fernisering.
Mange kunstnere og samlere mødte op.
- Kan du lide dem? - Ja. Tak, fordi I tog os med.
Vi er kunder her. Mark har bestilt -
- en serie malerier til sit kontor hos kunstneren.
Er det kunstneren? Ham i den røde skjorte?
Nej nej, det er ikke...
Alfred er...
Det er herren derovre i hørfrakken. Det er ham.
Jeg ved ikke, hvem ham der er.
Mark? Hvem er herren derovre i den røde skjorte?
Hvem er ham i den røde skjorte?
Han er kunstmaler. Diego fortalte om ham.
Han havde et stormfuldt forhold til en smuk, gal kvinde.
Der var voldsomme skænderier, og det var en grim skilsmisse.
Det kom i alle aviserne.
Gud, ja. Han hedder Juan Antonio Gonzalo.
Han var ude i en grim skilsmisse. Hun forsøgte at myrde ham. Eller omvendt.
Det var en stor skandale i kunstverdenen.
Jeg husker ikke nogen detaljer.
Vi omgås ikke den type bohemer, så jeg ved ikke så meget.
Vicky og Cristina gik ud for at spise.
De slentrede forbi kirken, hvor folk festede i den lune sommerbrise, -
- og endte omkring midnat på en lille restaurant.
Det er rart ikke at skulle tænke på, om der er et sted, der har åbent.
Men vi risikerer nok at få mareridt, når vi spiser så sent.
Hvem er det, du kigger på?
Er det ikke den kunstmaler, vi lige så på galleriet?
Jo, det var ham med den grimme skilsmisse.
Mark fortalte om ham, men jeg hørte ikke efter.
- Han ser hele tiden på os. - Det er, fordi du lægger op til det.
- Jeg lægger ikke op til noget. - Du har kigget på ham hele aftenen.
- Jeg drikker bare min vin. - Så siger vi det.
Du må have gjort et eller andet, for nu kommer han herover.
Amerikanere?
Jeg hedder Cristina. Det er min veninde Vicky.
Hvilken farve har dine øjne?
De er blå.
Jeg vil gerne invitere jer begge to til Oviedo.
- Hvor? - Oviedo.
Vi bliver weekenden over.
- Hvor ligger Oviedo? - Det er en kort flyvetur.
Hvad er der i Oviedo?
Jeg tager dertil for at se en skulptur, som altid inspirerer mig.
Så du spørger, om vi vil flyve med til Oviedo og hjem igen?
Nej, vi bliver hele weekenden. Jeg viser jer byen, -
- og vi lever livet og drikker god vin.
- Vi elsker. - Hvem er det lige, der skal elske?
Forhåbentlig os alle tre. Nu skal jeg betale regningen.
Han taler lige ud af posen.
Hør lige her, señor, måske i vores næste liv.
Hvorfor ikke? Livet er kort og kedeligt og fuldt af smerte.
Her er muligheden for en oplevelse.
- Hvem er du egentlig? - Jeg hedder Juan Antonio.
Og du hedder... Vicky. Og du hedder Cristina. Ikke?
Eller var det omvendt?
Ja, men du er vel ligeglad. Vi er lige gode til at varme sengen op.
I er begge to meget smukke.
Ellers tak. Vi flyver ikke af sted for at elske med en, -
- der inviterer os til en charmerende, lille by.
Gennemanalyserer hun hver en god, lille idé, -
- indtil den sidste rest af charme...
... er klemt ud af den?
Jeg bliver nødt til at sige, at...
Mine øjne er faktisk grønne.
Bare fordi vi ikke straks hopper med på din invitation til sex, -
er vi da ikke overanalyserende.
Vi kan mødes under mere normale sociale former og tage en drink.
Men ellers synes jeg, du skal prøve lykken ved et andet bord.
Hvilken del af mit tilbud krænkede dig?
Vel ikke at jeg synes, I er smukke og tiltrækkende?
Jeg er skam ikke krænket. Det er da morsomt.
Eller nærmere irriterende. Er det ikke ved at blive sent?
- Jeg vil meget gerne til Oviedo. - Det mener du ikke?
Det ville være så sjovt. Jeg vil virkelig gerne med.
Kan vi diskutere det, når han...
Da jeg så dig på galleriet, lagde jeg mærke til, -
- at du har smukke læber. De er meget fyldige og sensuelle.
- Tak. - Fint, hvis du vil med, så...
Jeg lover dig ikke, at vi skal elske, for jeg er meget humørsyg.
Vi skal ikke indgå nogen kontrakt.
Jeg kom herover uden beskidte kneb og gav jer et tilbud.
Nu håber jeg, I vil overveje det og lade mig vise jer Oviedo.
Jeg er så heldig at kunne låne en vens fly. Der er lige plads til alle tre.
- Jeg er en god pilot. - Det lyder meget sikkert.
Tænk over det.
- Du mener det ikke alvorligt, vel? - Han er bare så interessant.
Han vil bare i kanen med os begge to. Eller en af os, og det bliver så dig.
Jeg er en stor pige. Hvis jeg vil, går jeg i seng med ham, ellers ikke.
Han er en vildfremmed. Det er for spontant selv for dig.
Og jeg mener da, jeg hørte, at han slog sin kone.
Han kommer i det mindste ikke direkte fra zombiefabrikken.
Så lærer vi ham at kende.
Jeg tager ikke til Oviedo med en charmerende, fræk hustrumishandler.
Du tænder på hans anmassende stil. Det gør jeg ikke.
- Han er bestemt ikke særlig flot. - Jo da. Han er meget sexet.
Det synes du kun, fordi du er neurotisk.
- Der er ikke så meget pis med ham. - Det er pis og papir.
Jeg tager ikke til Oviedo. Hverken byen eller han siger mig noget.
Og hvis jeg ikke var forlovet og kunne have en affære med en spansk fyr, -
- blev det i hvert fald ikke ham. Hallo? Hej.
Jeg kan ikke tale lige nu.
Jeg forsøger at redde Cristina fra at begå en kæmpe bommert.
Nej, det sædvanlige. Jeg ringer. Jeg elsker også dig.
Vi kan gå hjem og pakke lidt i en taske og møde ham der.
Jeg kunne lide ham med det samme. Han er ikke som alle de andre kloner.
- Han er kreativ og kunstnerisk. - Synes du, Doug er en klon?
Hvem har sagt noget om Doug?
Du tænder bare på idéen om at hoppe på et fly med en fremmed.
Jeg har ikke andet at være bange for end mig selv.
Du begår en stor fejltagelse.
De har lovet stormvejr i Oviedo, men det er ikke noget alvorligt.
I skal ikke være urolige. Som I kan se her...
Det giver bare en lille rystetur.
- Vil du prøve at styre flyet? - Nej tak.
Det er nemt. Nemmere end at køre bil.
De nåede frem næste morgen og tog til Juan Antonios foretrukne hotel.
Vicky insisterede på, at pigerne fik et værelse, og Juan Antonio fik et.
Hvis det skuffede ham, skjulte han det godt.
Da de havde nettet sig, viste han dem skulpturen.
- Er du meget religiøs? - Nej.
Det handler om at nyde livet og acceptere livets meningsløshed.
Giver ægte kærlighed ikke livet mening?
Jo, men kærligheden er flygtig. Er den ikke?
Jeg var forelsket i en helt fantastisk kvinde.
Men det endte med...
Ja?
- Hun stak en kniv i mig. - Det var da forfærdeligt!
Måske havde du fortjent det.
Juan Antonio inviterede på frokost. De diskuterede kunst og kærlighed.
Han fortalte om sin ekskone, som han både kritiserede og forgudede.
Han viste sig som en god vært, og senere tog de på sightseeing -
og hørte om byen og tog billeder.
Senere købte de slik og kage i en charmerende lille butik.
De dokumenterede fortsat turen.
Vicky forholdt sig skeptisk, men Cristina havde det skønt.
Der blev ikke nævnt et ord om at elske før om aftenen, -
- da Juan Antonio var blevet lidt fuld.
Nu hvor dagen er gået på hæld, -
- kan jeg så tillade mig at spørge, om I begge vil med op på mit værelse?
- Jeg troede, sagen var uddebatteret. - Hun er forlovet.
- Fint. Så er hun fri lidt endnu. - Nej. Jeg er ikke fri.
Vil du høre min teori? Jeg taler uden omsvøb, når jeg er fuld.
Jeg tror, du stadig har ar efter dit kuldsejlede ægteskab med Maria Elena.
Du forsøger at finde trøst i ligegyldig sex.
Ligegyldig sex? Er dit selvværd så lavt?
For hende skal sex betyde noget.
Byen er romantisk. Natten er lun og lyksalig.
Vores hjerter slår. Betyder det ikke nok?
Jeg tog bare med for Cristinas skyld. Jeg er forlovet.
Jeg har en flot, dejlig kæreste, som jeg elsker med, -
- og som fylder meget i mit hjerte, og helt ærligt, Juan Antonio, -
- hvis jeg var løs på tråden, ville det ikke være dig, jeg valgte.
Jeg er træt. Jeg har ikke sovet i et døgn.
Så det vil jeg gøre nu.
Hvad med dig?
Jeg vil godt med op, men... så skal du forføre mig.
- Hej. - Hej.
Jeg er kommet for at tage et hurtigt glas med dig og sige tak, -
- og så går jeg ind på mit værelse.
Spillede du med i den film, du lavede?
Ja. Hvorfor?
Jeg håber, du var mere overbevisende, end du er nu.
Jeg er kommet for at gå i seng med dig.
Så du er inde i varmen. Medmindre du klokker i det.
Klokker i det? Du mener, hvis jeg ødelægger stemningen.
- Ja. - Hvordan skulle jeg gøre det?
Det kan være alt fra at komme med en dum kommentar -
- til at have de forkerte underbukser på.
Men når jeg ser på dig, tror jeg nu, at du har de rigtige underbukser på.
Du er svær at stille tilfreds.
Jeg er berygtet for at være krævende.
Hvad ønsker du dig af livet ud over en mand i de rigtige underbukser?
Det ved jeg ikke.
Men jeg falder ikke til ro, før jeg finder det, jeg søger.
Og hvad er det?
Jeg vil have noget anderledes. Noget mere.
En form for kærlighed, der strider mod al fornuft.
Og det vil sige?
Det vil sige... Det kan jeg ikke forklare.
Jeg ved ikke, hvad jeg vil have. Kun hvad jeg ikke vil have.
Hvis du ikke snart tager tøjet af mig, går der paneldiskussion i den.
- Har du det ikke godt? - Det er nok noget, jeg har spist.
- Skal jeg hente noget til dig? - Nej. Jeg bør ikke drikke.
Jeg skal kaste op.
Det er hendes mavesår eller madforgiftning. Måske begge dele.
- Hun skal bare ville. Ikke spise. - Du mener "hvile"?
Vicky ville tilbage til Barcelona og var ikke i humør til sightseeing.
Når han er færdig med mødet, så få ham til at ringe på min mobil.
Ja, jeg hænger stadig fast i Oviedo.
Men de gik på sightseeing.
Jeg har så ondt af Cristina.
Du skal ikke spille bekymret.
Du hældte masser af alkohol på hende.
Du skænkede flittigt op for os under middagen. Men jeg kan tåle det.
- Hun sagde ikke, hun havde mavesår. - Nej, for hun er totalt umoden.
Og som den romantiker, hun er, har hun en stærk dødsdrift.
Så for et kort øjebliks lidenskab så hun bort fra al ansvarlighed.
Efter frokosten viste Juan Antonio Vicky det gamle fyrtårn i Avilés.
Jeg er født meget tæt herpå.
Så det ville være vanvittigt, hvis jeg ikke besøgte min far.
- Bliver det for kedeligt for dig? - Nej.
Nej. Det er nok det første rigtig interessante tilbud fra dig.
Jeg vil meget gerne møde din far og se, hvordan han bor.
- Hvordan går det? - Godt.
Du ser godt ud. Det er min veninde Vicky.
- Goddag. - Det er min far. Julio.
Goddag, Julio. Sikke et dejligt hus.
- Mit hjem er dit hjem. - Hvis vi bliver ved sådan her...
Det gik da fint. Han taler ikke engelsk.
- Hun forstår kun en smule spansk. - Det gør ikke noget. Kom indenfor.
Mit spansk er så dårligt.
Han nægter at tale andre sprog. Det er hans kæphest.
Hvorfor?
Han er digter. Han skriver de smukkeste sætninger på spansk.
Han mener, at en digter ikke bør forurene sine ord med andre sprog.
Det kan jeg godt følge ham i. Der kan gå noget tabt i oversættelsen.
Jeg har taget spansk. Men jeg har ikke sprogøre.
Jeg er bedre til at læse end til at tale.
Måske kan jeg læse hans digte?
- Han vil ikke udgive dem. - Hvorfor ikke?
Det forklarer jeg senere. Vil du have cognac?
Ja tak. Bare et lillebitte glas.
- Du ser sund og rask ud, far. - Tak i lige måde.
Noget nyt om Maria Elena?
Hun bor stadig sammen med arkitekten i Madrid.
Hun var drømmekvinden. Selv jeg har erotiske drømme om hende.
- Hun elskede også dig meget højt. - Sådan en skam. Med det talent...
Det her var mit yndlingssted som dreng, når jeg ville læse.
Jeg ville være forfatter, ikke kunstmaler.
Maleriet kom først til senere. Jeg ville også spille musik.
Jeg vidste bare, at jeg var fuld af...
... ægte følelser, som jeg skulle ud med.
- Cristina siger det samme. - Hun er en interessant pige.
Vil du ikke sidde ned?
Hvorfor vil din far ikke udgive sine digte?
Fordi han hader hele verden. Det er hans hævn over alle.
Han skaber smukke værker og nægter offentligheden at læse dem.
Jeg synes, det er...
Hold da op. Hvorfor er han så vred på hele menneskeheden?
Fordi vi efter tusind års civilisation -
stadig ikke har lært at elske.
De tog hjem til hotellet. Cristina var for svag til at komme på benene.
Vicky og Juan Antonio spiste middag på en god restaurant.
Hun var mere afslappet end til frokosten og drak en del vin.
Denne gang nød hun deres samtale.
Min far lærte mig stedet at kende.
Hallo?
- Hej. Er det et dårligt tidspunkt? - Jeg skal bare til at spise nu.
- Må jeg ringe tilbage? - Jeg skal bare sige én ting.
Paul og Maryanne har fundet et endnu bedre hus end det i Bedford Hills.
Har de det? Du falder lidt ud.
Skat? Okay, ring til mig senere. Der er pool og tennisbane.
Vi kan tage timer hos Pauls træner.
Jeg ringer tilbage. Jeg kan ikke høre dig.
Jeg elsker dig.
Det var en skrækkelig dårlig forbindelse.
- Tak. - Her.
- Hvad er det for en dejlig vin? - Den er god.
- Var det din forlovede? - Ja.
- Hvorfor blev du så febrilsk? - Virkede jeg febrilsk?
Du fik røde kinder.
Det er nok bare vinen.
Ville det genere ham, at vi spiser sammen?
Slet ikke. Han ville nok ikke være vild med tanken om, -
- at jeg sidder og drikker vin med en mand i stearinlysets skær, -
- men han ville hurtigt forstå, at der ikke var grund til bekymring.
Kunne du selv finde på ikke at lade folk se dine værker?
Nej, jeg er ikke som min far.
Nej, som sagt er jeg livsnyder på trods.
Aha. Jeg kunne godt tænke mig at se dine malerier.
Kunne du det? Du kritiserer ellers alt ved mig.
Nu har jeg lært dig bedre at kende. Det kunne være interessant.
Og du er trods alt catalansk, og jeg studerer kulturen.
Hvad gjorde dig interesseret i catalansk kultur?
Jeg forelskede mig i Gaudis kirke, da jeg var 14.
Og det førte mig i den retning.
Og jeg har hørt, at du også er glad for spansk guitar.
Jeg holder meget af spansk guitar.
Har du lyst til at høre en gudbenådet guitarist i aften?
I aften?
Det er lidt sent, og jeg er blevet en smule snalret.
Du sagde ellers, du kunne tåle mosten. Og vi rejser jo i morgen.
Så gør vi det.
Det var helt utrolig smukt. Tusind tak.
Jeg sad og så på dit ansigt. Du så meget bevæget ud.
Jeg kender det blik.
Fra Maria Elena, går jeg ud fra.
Ja, fra Maria Elena, når hun så eller hørte noget, der rørte hende.
Du er stadig forelsket i hende.
- Nej, det er jeg ikke. - Benægtelser bekræfter det kun.
Hun vil altid være en del af mig. Hun er en vigtig person i mit liv, -
- men vi to fungerede bare ikke sammen.
- Hvilken del fungerede ikke? - Det fandt vi aldrig ud af.
Du sagde, at du så på mit ansigt.
- Hvorfor? - Hvorfor så du på mig?
- Gjorde jeg det? - Du så mig nok græde.
Jeg har ikke helt styr på mig selv.
Jeg så på dit ansigt, fordi jeg synes, det er meget smukt.
- Synes du det? - Ja, selvfølgelig.
Det ved du godt.
På vej hjem var Vicky stille. Hun havde ikke fortalt Cristina noget.
Cristina plaprede løs.
Jeg skylder jer en undskyldning. Jeg ødelagde weekenden.
Jeg er bare så flov. Måske var det vinen, måske skaldyrene.
Jeg har jo mavesår. Godt, at du kunne vise Vicky rundt i byen.
Jeg havde mareridt om, at I var som hund og kat -
- og hadede hvert et minut sammen. Men jeg kunne bare ingenting.
Vicky begravede sig i sine studier -
- og slog dumme tanker ud af hovedet.
Men hendes tanker fløj tilbage til Oviedo.
Cristina slentrede i Barcelona og søgte nye måder at udtrykke sig på.
Hun kastede sig over sin nye dille: Fotografering.
Hun følte, hun havde dummet sig i sandhedens time med Juan Antonio.
48 timer senere kom Cristina til Vicky med en nyhed.
- Han har ringet! - Hvad? Hvem?
Juan Antonio har lige ringet til mig.
- Har Juan Antonio ringet til dig? - Han inviterede mig til vinsmagning.
- Jeg sagde selvfølgelig ja tak. - Vinsmagning?
- Hvad med dit mavesår? - Jeg dør ikke af lidt vin.
Det bedste er, at han vil se mig igen. Er det ikke fedt?
- Jeg troede aldrig, han ville ringe. - Skønt. Jeg er glad på dine vegne.
Den aften kunne ingen af dem sove.
Cristina sad i køkkenet og drak kaffe og skrev på sine digte.
Vicky blev væk i minderne om en nat, der virkede mere og mere uvirkelig.
- Hallo? - Hej, skat. Vækkede jeg dig?
Nej nej. Jeg var først ved at falde i søvn.
Undskyld, jeg ringer så sent. Jeg skulle lige ud og have lidt kaffe.
Jeg har fået en idé. Far har kontakter på den amerikanske ambassade.
Jeg kunne komme og arbejde derfra, og så kunne vi gifte os i Barcelona.
Du siger, der er så romantisk. Bare på rådhuset.
Så gør vi det igen i New York med en kæmpefest for familie og venner.
- Ville det ikke være sjovt? - At blive gift her?
Det bliver en sjov historie til vores børn. Og fars ven kan nemt fikse det.
- Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. - Du lyder ikke just overvældet.
Nej, det... Det kommer bare bag på mig.
Vi bliver gift her igen til efteråret. Det lover jeg.
- Hvorfor så gøre det? - Fordi det er anderledes og sjovt.
Jeg fortalte Ken og Alice om idéen, og de ville ønske, de havde gjort det.
I London altså. Men de var vilde med idéen.
Jamen jeg...
Du lyder ikke, som om du har lyst.
Nej. Hvorfor skulle jeg ikke have lyst?
Jeg synes, det er en god idé. Rigtig godt fundet på.
Jeg tror, det bliver alle tiders.
Jeg ringer igen i morgen med flere detaljer. Jeg elsker dig, skat.
Juan Antonio inviterede Cristina til vinsmagning og bagefter med hjem.
Han havde købt huset af en anden maler og havde også atelier der.
Han viste hende sine malerier.
Hun var vild med farverne og vildskaben i hans teknik.
Hans soveværelse lå lige ovenover.
Han fortalte om sit ægteskab med Maria Elena.
Om deres kærlighed og skænderier.
Han havde aldrig før villet elske med en anden kvinde i soveværelset.
Denne gang holdt Cristina maden i sig.
Juan inviterede Cristina ud flere gange.
De så hans vens nye skulptur.
Han viste hende de kvarterer, han holdt af, og hun fotograferede.
Han havde det godt med luderne og syntes, de var gode motiver.
Han ansporede hende til at blive ved, men måtte aldrig se billederne.
Hun spiste frokost med hans venner. Digtere, kunstnere og musikere.
Cristina faldt ikke igennem.
En dag, hvor Vicky igen studerede Park Güell, -
som Gaudi havde designet, -
- havde hun et tilfældigt møde.
Vicky!
- Hej. - Hvordan går det?
- Hvad laver du her? - Jeg laver bare lidt skitser.
- Nå, men jeg skal ikke forstyrre dig. - Du kan da ikke forstyrre mig.
Vi fik aldrig sagt ordentligt farvel.
Du kunne have ringet.
Jeg overvejede det, -
- men jeg tænkte, at det ikke nyttede noget.
Du ringede aldrig. Du sagde ikke noget som helst.
"Tak. Det var sjovt. "
Man elsker ikke bare med en uden at ringe bagefter.
- Kun hvis man er meget skuffet. - Tværtimod.
Men du skal jo giftes.
Så jeg syntes, det var klogest at standse det, inden det blev noget rod.
Men vi elskede, og så forduftede du bare.
Jeg er klar over, at det ikke betyder så meget for dig...
Hvis vi gik videre, ville du blive ængstelig, og jeg ville blive skuffet.
Tror du, jeg ville kunne såre dig efter bare en nat?
Maria Elena sagde altid, -
- at kun den uforløste kærlighed er romantisk.
Fint så.
Du passer også meget bedre til Cristina.
Jeg er blevet meget glad for Cristina.
Nå, men... jeg er glad på dine og din tilkommendes vegne.
Jeg er også glad på dine og Cristinas vegne.
- Farvel. - Farvel.
Og så en morgen ankom Vickys tilkommende fra New York.
Juan Antonio kunne ikke leve uden en kvinde, -
- så han bad Cristina om at flytte ind, og hun sagde ja.
Du arbejder for Global Enterprises? Jeg kender Tom Sutter.
- Vi spiller golf sammen. - Tom har endnu aldrig slået mig.
Han er ikke så god.
Hold da op.
Du er en helt anden, når du er her.
- Hvad skal det sige? - Du var helt vildt tændt.
- Er jeg ikke det normalt? - Jo, selvfølgelig.
Det var en kompliment.
- Måske er der noget i luften. - Hold om mig.
- Har du det godt? - Ja.
- Hvordan har Cristina det? - Hun er flyttet ind hos en fyr.
Det var hurtigt. Han er vel ikke tyrefægter?
Forfatter? Komponist? En forpint pseudointellektuel?
Hun kan også gå mig på nerverne med sine bizarre affærer.
Jeg elsker hende, fordi hun er din veninde, -
- men jeg har advaret dig om, at hun er og bliver ulykkelig.
Hun kan ikke holde op med at se sig selv som den søgende kunstner.
Hendes foragt for normale værdier er højpandet. En kedelig kliché.
- Mændene kan lide hende. - Hun er smuk.
Og hun er ikke svær at få med i kanen.
Med dig, på den anden side, skulle der en del overtalelse til.
- Men det var besværet værd. - Var det?
Juan Antonio vil tage mig med til en gammel forlystelsespark.
Jeg tænkte, at vi fire kunne spise frokost sammen og så tage derud.
- Frokost i morgen? - Det kan vi ikke.
Nej. Vi kan sejle med Mark og Judy en anden gang.
Jeg vil med Cristina og Juan Antonio.
Ja, det lyder fint. Vi ses i morgen.
De to par mødtes til frokost, og der opstod en pinlig situation.
Juan Antonio ville flette tæer med Cristina under bordet.
Men han kom til at strejfe Vickys fod i stedet.
Forlystelsesparken var ganske rigtigt skøn.
Den var charmerende og havde udsigt over hele byen.
Jeg forstår, hvad du ser i din forlovede. Han er meget charmerende.
- Og han passer godt til dig. - Det skal du ikke sige på den måde.
Jeg mener bare, I er et flot par.
Du forstår det ikke. Jeg kan ikke gøre noget ved det nu.
Jeg kan ikke nægte, at tanken har strejfet mig...
Vicky, det skal vi ikke tale om igen.
Der er sket meget siden. Jeg er blevet rigtig glad for Cristina.
Hvorfor lod du så din fod strejfe min under bordet?
- Det gjorde jeg da ikke. - Jo!
- Da jeg så på dig. - Det var ikke med vilje.
Jeg ville finde Cristinas fod.
Undskyld. Så må du undskylde, at jeg misforstod det.
Du er på vej ind i et helt nyt liv med den mand, du altid har ønsket dig.
Ja, for fanden. Og så mødte jeg dig, -
- og vi havde en uforsigtig weekend sammen, og nu er jeg forvirret.
Jeg er sammen med Cristina. Og du skal giftes om to uger, Vicky.
Jeg ved det godt. Du har ret.
Cristina elsker dig. Jeg ville aldrig...
Cristina og jeg passer sammen. Vi taler samme sprog.
Du og jeg ville tage kvælertag efter en måned. Ikke?
Måske vil vore veje mødes en dag under helt andre omstændigheder.
Alt kan ske her i livet.
Du har ret. Jeg er en idiot. Hvad havde jeg regnet med?
Så kom dagen, hvor Vicky giftede sig med Doug.
Cristina var der uden Juan Antonio, der desværre ikke kunne komme.
Efter vielsen tog de nygifte et par hvedebrødsdage i Sevilla.
Cristina begyndte at tro, hun havde fundet det forhold, hun havde søgt -
og aldrig fundet.
Hun var en kunstmalers elskerinde. Hun troede på hans kunst.
Hun så sig selv som eksilamerikaner, -
- befriet for USA's puritanisme og materialisme, som hun var imod.
Hun var en europæisk sjæl i samklang med de filosoffer og kunstnere, -
- som udtrykte hendes tragiske, romantiske, frisindede livssyn.
Hun omgikkes alle de kreative i Juan Antonios vennekreds.
Hun elskede deres selskab og blev ved med at skrive og fotografere.
- Har I haft det godt? - Ja. Sevilla er fantastisk smuk.
- Vi sås med venner fra New York. - Ja, lidt for meget.
Du mugger bare, fordi de slog os i bridge.
- Hvad er det? - En lille gave.
Bryllupsgaven fra Cristina og Juan Antonio.
Det er da utroligt, at hun er sammen med ham.
Lige, hvad vi mangler. En Rorschach-klat.
- Jeg kan ikke lide det. - Vi køber et af Alejandro.
Ja?
Ja.
Hvordan har hun det?
Hvilket hospital ligger hun på? Godt.
Hvilken etage? Tak.
Maria Elena har forsøgt at begå selvmord.
Hvad? Klarer hun den?
Ja, det tror jeg nok. Jeg må af sted.
Hvor skal du hen?
På hospitalet.
Skal jeg tage med?
Nej, det er nok ikke godt for hende. Hun er langt ude.
- Ring til mig, hvis jeg skal komme. - Ja, selvfølgelig.
Juan Antonio skyndte sig af sted i nattens mulm og mørke.
Cristina forsøgte at sove videre, men var ikke tryg ved situationen.
Hun døsede hen, men vågnede i mørket.
Jeg er ved at lave kaffe. Er alt, som det skal være?
Cristina, det er Maria Elena.
Jeg føler mig så dum.
Du skal være sød at tale engelsk her.
Jeg er så flov.
Du skal da ikke føle dig flov. Er der noget, du trænger til?
- Vodka. - Vil du drikke vodka nu?
Med alle de piller, du tog? Er du da gået helt fra forstanden?
Må jeg tage et bad? Jeg vil skifte tøj.
Du skal sige det på engelsk. Her i huset taler vi engelsk.
Hvis du gerne vil i bad, så gå ind på gæsteværelset.
- Er jeg nu gæst i mit eget hus? - Ja. Du er gæst her.
Kom nu bare, Maria Elena.
Der. Du ved, hvor det er.
- Hvad sker der? - Ikke noget.
- Er alt i orden? - Jeg tror, hun klarer den.
Jeg mener...
Det gik ikke for hende i Madrid.
Hun kom tilbage i nat. Hun tog bussen alene.
Hele hendes verden brasede sammen. Hendes planer gik i vasken.
- Hun tog en overdosis. - Det var dog forfærdeligt.
- Hun er nødt til at bo hos os. - Sammen med os?
Det er hun nødt til. Hun har ingen penge og ingen til at passe på sig.
Jeg har altid...
Jeg har altid været hendes forbindelse til virkeligheden.
Okay, men hvordan har du tænkt dig, at hun skal bo her?
Jeg tror bare, det er farligt at lade hende være alene.
Selv hvis... Selv hvis jeg kunne finde et sted til hende...
Måske skal hun til psykiater.
Hun har dårlige erfaringer med læger.
- Men hvor skal hun bo? - Derinde.
Hvor længe?
Jeg ved godt, det ikke lige var det, du havde forestillet dig.
- Men hun er nødt til at bo her. - Jeg forstår. Det er kun en overgang.
- Højst et par måneder. - Bliver hun et par måneder?
Jeg har været igennem det før.
Hvis... Satans.
Havde du bare set hende, da vi mødtes. Hun var ubeskrivelig smuk.
Man tabte pusten. Hun var så dygtig og talentfuld. Så sensuel.
Og hun valgte mig frem for de 100 andre, der ville dræbe for hende.
Vi var sikre på, at vores forhold var perfekt, men der manglede noget.
Der skal være balance i kærligheden. Ligesom med kroppen.
Det kan godt være, du får de rigtige vitaminer og mineraler, -
- men hvis der er en enkelt, lille ting, -
- du mangler, som for eksempel... salt.
- Så dør man. - Salt?
Hvem er hun?
Hun er den kvinde, jeg bor sammen med.
Og du skal tale engelsk, når hun er der.
- For hendes skyld? - Ja. For at være høflig mod hende.
Jeg stoler ikke på hende. Hendes øjne har ikke samme farve.
Du har altid haft paranoide tanker om alle kvinder, jeg har kendt.
Hun er flot. Tror du, hun kan være nok for dig?
Hun er ret intelligent, og hun er frisindet ligesom dig.
Ligesom mig? Du søger stadig mig i hver en kvinde.
Det passer ikke. Jeg var i Oviedo med din absolutte modsætning, -
- en amerikaner, og der skete noget smukt med hende.
Så du tager fejl.
Du forsøger at genskabe det, som vi havde.
- Her i huset skal du tale engelsk. - Tal ikke til mig i den tone.
Hvorfor bliver du så vred på mig?
Hvordan kunne du finde på at forsøge at begå selvmord?
Hvad tænkte du dog på? Selvmord, for fanden!
Bliv her, til du finder dine ben igen, og så skal du ud af mit liv.
Vi var så tæt på det perfekte, du og jeg.
- Du har ar på sjælen. - Og det elsker du.
Du har altid tændt på mine humørsvingninger.
Men hvad var det, der manglede, Juan Antonio?
På engelsk.
Hun er ikke god nok til dig. Jeg stoler ikke på hende.
Jeg tænker altid på dit bedste.
- Ikke da du ville myrde mig. - Nå, det.
Ja, den lille batalje.
Du er bare mistroisk, fordi hun er min elskerinde. Det kan enhver se.
Nej. Men du har været så fortabt, så forvirret, siden vi slog op.
Al din snak om at forsværge kvinder og forsage kærligheden, -
- og så ender du med at falde for ikke en, men to amerikanske turister.
- Mere kaffe? - Ja tak.
Undskyld.
- Her er sukker. - Nej tak.
Jeg tænkte, vi kunne køre på landet senere.
Det er jo smukt vejr.
- Det bliver helt sikkert regnvejr. - På engelsk, tak.
Det gør ikke noget.
- Du taler ikke spansk? - Nej. Jeg har læst kinesisk.
Kinesisk?
- Hvorfor? - Jeg syntes, det lød så smukt.
Sig noget på kinesisk.
Mig?
Synes du, det lyder smukt?
Måske ikke når jeg udtaler det, men...
Jeg synes, kinesisk lyder skingert. Som at blive boret i hovedet.
- Tal engelsk, Maria Elena. - Har du aldrig hørt kinesere tale?
Så er det nok. Tal engelsk.
Undskyld. Jeg har nerverne udenpå. Jeg har haft mareridt.
- Har du lyst til at male? - Maler du også?
Om jeg maler! Spørg ham.
Hele hans såkaldte stil er tyvstjålet fra mig.
- Hun finder altid på den slags. - Hele din måde at se på er min.
- Du har da haft indflydelse på mig. - Indflydelse!
- Men at sige, jeg stjal din stil... - Hykler, hykler, hykler.
- Det er paranoidt. - Vi malede side om side i mange år.
Du tog min stil til dig som din egen.
Ja, den historie ynder du at udbrede.
Hun har altid været lystløgner. Jeg gider ikke hidse mig op.
Hvad sagde de på kunstakademiet? At jeg var et geni.
- Jeg har altid støttet dit talent. - Hvem taler om talent? Nej, geni.
- Jeg havde nær dræbt for dig. - Du havde nær dræbt mig.
Det var i selvforsvar. Du havde et barberblad, og du var fuld.
Det var jalousi. Jeg var vild med dig, -
- og du var mig utro med Agustinos kone. Med dine øjne.
- Ville du dræbe mig for et blik? - Jeg gider ikke tale om det.
Jeg har set dig med en anden og klarer det fint. Jeg er høflig.
Dag for dag observerede Cristina Maria Elena og Juan Antonio, -
- og kærlighedens væsen forvirrede hende mere end nogensinde.
- Hvor har du været? Skrev du? - Ja, jeg prøvede at få skrevet noget.
Det gør mig så nysgerrig. Tror hun virkelig, at du stjal hendes stil?
Jeg må sige, at jeg nok har...
... mere fra hende, end jeg kan lide at indrømme.
Det er derfor, det er sådan et ømtåleligt emne.
Jeg bliver lidt trist.
Fordi jeg aldrig kan få indflydelse på dig eller inspirere dig.
- Det passer ikke. - Sådan føles det.
Det passer ikke. Jeg havde aldrig hørt Scriab...
... Scriabins klaversonate, før du spillede den for mig.
- Og nu hører jeg den hele tiden. - Gør du?
Det er jeg glad for at høre.
- Hvad er der? - Det er nok ikke så godt her.
Hun har fået det bedre på det sidste, -
- så jeg vil ikke risikere nogen tilbagefald.
Nej, det er da klart.
Vicky gik på et sprogkursus flere dage om ugen.
Der mødte hun Ben.
Han kunne ikke få øjnene fra hende og faldt i snak med hende.
Jeg fatter ikke, konsulatet ansatte mig. Mit spanske er langtfra perfekt.
- Jeg synes da, du er god. - Jeg klarer mig.
- Nyder du dit ophold her i Barcelona? - Jeg ville, hvis jeg havde venner.
I går gik jeg fra stranden og op til Park Güell for at se på noget Gaudi.
Vil du med ind at se en film?
- En film? - Onsdag eftermiddag?
Ja.
Biografturen var en stor succes. Ben var godt selskab for Vicky.
Da de ville købe kirsebær, -
- gik frugthandleren ud bagved. Ben sneg sig til at tage Vickys hånd.
- Nej. Lad være. - Nej?
Nej. Du ved da godt, at jeg blev gift for nylig.
Ja, men jeg havde fået det indtryk, -
- at det var et forhastet bryllup, som du fortryder.
- Har jeg sagt noget i den retning? - Måske lå det mellem linjerne.
Jeg burde ikke fortælle dig det her.
Jeg har altid troet, at jeg vidste lige, hvad jeg ville.
Men det gjorde du ikke.
Nej. Jeg mødte en anden mand, og...
- Den historie får du ikke. - Og hvad skete der så med fyren?
Han bor sammen med min bedste veninde.
Hvad er det, jeg står og siger?
Når jeg hører mine egne ord, lyder det sindssygt.
Jeg er lige blevet gift med den perfekte mand.
- Er du? - Ja, det troede jeg.
Og? Hvad skete der?
Én skide weekend i Oviedo.
Cristina, Juan Antonio og Maria Elena cyklede på landet.
Maria Elena bestemte, at de skulle lave en stor middag og plukke bær.
Vent på mig!
Jeg bliver svimmel.
- Det er perfekt her. - Sådan der.
Vil du lige tage... Hvad er der? Hvad sker der?
Hvad skete der? Nej, sæt dig endelig ned.
Er det øverst eller nederst i ryggen?
- Der. - Her?
Lad mig lige...
Vil du have noget smertestillende? Jeg har nogle piller i tasken.
Bare slap af. Jeg er straks tilbage.
Det sker alt sammen i hans hoved. Han er så anspændt.
Udadtil er han ubekymret, livet er kort og meningsløst og alt det der, -
- men hans hoved er fuldt af angst.
- Du skal slappe af. - Du har pianistfingre.
Ved du, at hun spiller klaver?
Nej, det vidste jeg ikke. Er det derfor, der er klaver i huset?
Jeg kunne være blevet koncertpianist.
Det kunne du. Ingen spiller Scarlatti som Maria Elena.
Hun forstår Scarlatti. Gør du ikke også?
Spiller du på noget?
Nej, jeg må nok bare se i øjnene, at jeg ikke har talent.
Jeg sætter stor pris på kunst og musik, men det er sørgeligt, -
- for jeg føler, jeg har noget at udtrykke, men jeg har ikke talent.
- Du har talent. - Nej.
Hvad har jeg talent for?
- Du tager smukke fotografier. - Ja, men jeg må ikke se dem.
Fordi de ikke er noget særligt. Hvorfra ved du, at jeg fotograferer?
- Jeg fandt dem i din taske. - Har du rodet i mine ting?
Ja da. Den første nat. Jeg troede ikke på, du var den, du sagde.
Jeg ville vide, hvem der sov i min eksmands seng.
Hvad?
Jeg kunne ikke vide, om du ville mig noget ondt.
Jeg har da haft lyst til at dræbe dig.
Maria Elena tog med Cristina ud at fotografere.
Hun vidste meget om fotografi -
- og lærte Cristina om fotokunstens æstetik.
Hun anbefalede hende at udskifte digitalkameraet.
Det var vigtigt med et mørkekammer, så hun ville lave et i kælderen -
- og lære hende forskellige fremkaldelsesteknikker.
De fotograferede alt. Skøre hunde og børn med alvorlige miner.
Men det bedste motiv var Maria Elena.
En eftermiddag rendte Vicky og Doug ind i Adam Tabachnick og Sally.
Adam og Doug arbejdede sammen, men de sås sjældent privat.
- Det er da løgn! - Hyggeligt at se jer igen.
Man kan se et hvilket som helst direkte tv-program på computeren.
Jeg sidder i flyet til Tokyo, 12. 200 meter over jorden, -
- og jeg ser The Mets' kamp direkte på min bærbare.
Man bliver aldrig hægtet af.
Vi skal have den nyeste teknologi i vores hus og japansk fladskærm.
I skal bruge min installatør. Han er et computergeni.
Vi har lige indrettet huset. I skal bruge vores indretningsarkitekt.
Han er kreativ, men forstår, når man siger stop.
Det blev den moderne stil krydret med lidt antikviteter.
Jeg kan godt lide at mikse, men hvor blev det dog dyrt.
Jeg er helt enig. Det minder mig om en gammel vits...
Livet gik sin vante gang for Vicky og Doug, -
- lige indtil den eftermiddag, hvor der skete noget usædvanligt.
Flere dage senere bad Judy Vicky om at mødes ude i byen.
Det, der skete her forleden...
- Du må ikke misforstå det. - Det kommer ikke mig ved.
Jeg har ikke en affære med Marks partner.
Det troede jeg heller ikke.
Jeg har da fantaseret om, at der skulle komme en -
og tage mig væk fra det hele, -
- men det er ikke Jay Lewis, jeg fantaserer om, -
selvom han er nok så villig.
Tage dig væk fra det hele?
Jeg har ikke været forelsket i Mark i årevis.
Jeg elsker ham, men jeg er ikke forelsket i ham.
Det er jeg ked af at høre.
Det er pudsigt. Jeg har lige sagt alt det her til min psykolog.
Hvad siger din psykolog?
Han siger, at jeg er for bange og handlingslammet -
- og går og venter på, at alt løser sig ved et trylleslag.
Og det er urealistisk.
Og en affære løser ingenting.
Undskyld, jeg læsser det over på dig, men jeg var så flov over, du så os.
Du skal da ikke føle, du skylder mig nogen forklaring.
Mark er alle tiders.
Jeg er sikker på, at al min misfornøjelse -
skyldes mine egne problemer.
Jeg er bare... Jeg kan ikke forlade ham.
Og det vil jeg aldrig kunne.
Hvorfor ikke?
Det kan jeg bare ikke. Jeg er for bange.
Det er for sent nu.
Det er så tydeligt, at du og Juan Antonio stadig er forelskede.
Vores kærlighed varer evigt, men det fungerer ikke for os.
Derfor vil den altid være romantisk. Fordi den er uforløst.
Og den kan ikke forløses, fordi jeg er i vejen, eller hvad?
Før dig trak vi hinanden igennem utrolig meget smerte og elendighed.
Uden dig var alt det her ikke muligt.
Du er nemlig det, der manglede.
Du er den lille nuance, man blander i farven for at få den til at stråle.
Men får du og Juan Antonio ikke lyst til hinanden?
Jeg føler bare... Jeg ved ikke.
Til sidst elskede vi slet ikke.
Men jeg må sige, at følelserne vender tilbage nu takket være dig.
På et dybere plan.
Jeg ville ikke blive ked af det. Jeg vil ikke være i vejen.
Det ved jeg godt.
Jeg bliver selv helt varm indeni, når jeg hører jer elske hver nat.
Jeg hører jer, og det gør mig glad.
Havde Cristina det fint, da Maria Elena og Juan Antonio elskede?
Hun havde givet dem sin velsignelse, men havde blandede følelser.
Hun var alligevel ikke så frisindet.
Tanken om de to i seng sammen intenst og inderligt var ikke nem.
Men til sidst slappede hun af og tog det, som det kom.
Hun var stolt af sin tolerance.
Først gik det mig på, men så tænkte jeg på de typiske klichéer for, -
- hvad der er rigtigt og forkert og passende for moralpolitiet, -
- og de fleste forhold er jo langt ude.
Så du deler en mand. Du er mormonkone.
Det lyder underligt, men vi giver alle noget og får alle tre meget igen.
Hvis alle gjorde det, brød samfundet sammen.
Jeg gider ikke nogen filosofisk debat. Det virker for dem.
Maria Elena tror på, der er flere sandheder.
- Kunne du leve sådan? - Jeg har jo aldrig haft Cristinas...
- Cristinas mangel på struktur? - Der er struktur.
Jeg har aldrig haft hendes mod.
Snart går hun vel i seng med Maria Elena -
- og ophøjer det til en overlegen, alternativ livsstil.
Jeg har været i seng med hende.
Hvornår?
Juan Antonio og Maria Elena lavede et mørkekammer til mig -
- og fik mig til at fotografere mere, og jeg er blevet ret god.
Jeg har fået meget mere selvtillid.
Vi var nede i mørkekammeret.
Jeg stod og arbejdede på nogle billeder, hun inspirerede mig til.
Det føltes meget naturligt for os begge to.
- Var du ikke nervøs? - Nej.
Det var meget kærligt og blidt.
- Nød du det? - Ja.
- Og det skete kun den ene gang? - Ja.
Det skete bare. Det er ikke noget, vi nødvendigvis vil gøre til en vane.
- Men hvis du nød det... - Det gjorde jeg den dag.
- Sagde du det til Juan Antonio? - Ja. Hvorfor skjule det?
Er du så biseksuel nu?
Hvorfor alle de båse? Jeg er bare mig.
Og siden da har jeg elsket med Juan Antonio og nydt det meget.
Det er en god historie.
Ja... det er en god historie.
Men jeg skal ikke dømme nogen.
Hvad tænker du på?
Ikke på noget. Jeg tænker på, at tiden flyver.
Sommeren er næsten forbi. Vi skal snart hjem.
Jeg troede, du stadig var optaget af -
- din venindes historie om lyster i mørkekammeret.
Og apropos mørke kamre... Kom her.
De næste uger blev Cristina en mere og mere sikker fotograf.
Både Juan Antonio og Maria Elena kom med idéer og støttede hende.
Takket være deres engagement blev fotokunsten hendes store interesse.
Juan Antonio, Maria Elena og Cristina var nu blevet elskere.
Alt lod til at være i balance. Det var ren harmoni.
Maria Elena var afslappet.
Juan Antonio gennemlevede en meget kreativ periode.
Kun Cristina følte, som sommeren gik på hæld, -
- at den velkendte, gamle rastløshed rørte på sig.
Hun hadede den, men kendte den kun alt for godt.
Tankerne om livet og kærligheden tog nu magten fra følelserne.
Hun forsøgte at skyde tankerne fra sig, men forgæves.
Da det hele stod klart for hende, kom hun med et uventet udspil.
Jeg vil ikke leve som mine forældre, eller som jeg gjorde før.
Men jeg kan heller ikke blive ved med at leve sådan her.
- Hvad sagde jeg? - Okay.
- Hvad er det, du vil? - Jeg vil noget andet.
- Hvad? - Det ved jeg ikke.
- Ikke det her. - Der er ikke noget svar.
Forstår du ikke, at hun har fået det, hun kom for?
Hun vil noget andet. Vi er ikke nok.
Hids dig nu ikke op. Og vær sød at tale engelsk.
- Hun bliver aldrig tilfreds. - Tal engelsk, så hun kan forstå det.
Jeg vidste, du ville misbruge os. Og det gjorde du.
Så er det nok.
Tal nu engelsk, så hun kan forstå det.
Du er kronisk utilfreds. Det er det, du fejler.
Det er en alvorlig sygdom.
Nej, Maria Elena. Det er ikke det. Se på mig.
- Ved du, hvor højt vi elsker dig? - Og jeg elsker jer.
Nej, du gør ej.
Din forkælede, lille møgunge!
Jeg vidste det! Jeg vidste det!
Ti nu stille. Hun har bare ikke fundet den rette endnu.
Når hun finder den rette, -
- så vil hun ikke længere lede efter fred og lykke.
- Det er ikke det. - Så siger vi det.
Hvor tager du hen?
Jeg vil bare tage væk et par uger -
- og have en lille tænkepause. Det er mit eget problem.
- Det har intet med jer at gøre. - Kom her.
Vi skal være taknemlige for alle de gode stunder, vi har haft sammen.
Og mindes hinanden med respekt.
Og med kærlighed og hengivenhed.
Cristina fortalte Vicky det hele. Hun tog en tænkepause i Frankrig, -
- men ville komme tilbage, så de kunne rejse til New York sammen.
Har du været vild med Juan Antonio al den tid?
Jeg gør ikke noget ved det. Jeg trængte bare til at sige det til en.
- Hvorfor gør du ikke noget ved det? - Nu? Skulle jeg så gå fra Doug?
Han er en rigtig sød fyr, som giftede sig med mig i god tro.
For at gå til en boheme og kunstmaler, der stadig elsker sin ekskone, -
- og som nok ikke engang gengælder mine følelser?
Hvem tror jeg lige, jeg narrer? Men det var en spændende drøm.
- Jeg ville gå efter det. - Gå efter hvad?
Du er jo forelsket i ham. Gør nu noget ved det.
Ellers går årene bare, og du vil fortryde det.
Hvor vil du hen med det? Jeg kan ikke sætte alt på spil.
Hvis Juan Antonio ikke var til, ville jeg have det fint med Doug.
Helt som planlagt.
Skal jeg virkelig skære det ud i pap? Når jeg ser på Doug, ser jeg Mark.
Du bruger mig til at omskrive din egen livshistorie.
Trods Vickys protester ville Judy gøre alt for at føre de to sammen.
Hun kastede sig over sin veninde i kunstverdenen -
- og fik hende til at holde fest og invitere Vicky og Juan Antonio.
Som ventet var Juan Antonios og Maria Elenas forhold uden Cristina -
lige så destruktivt som før.
Jeg vier al min tid til dig og dine fobier. Det går ud over min kunst.
Det er ikke min skyld, at din kunst stinker, og du ikke bliver moden.
Hvordan er det for mig at se, at du aldrig når dit potentiale?
Lad mig være i fred. Lad mig være i fred!
Ligesom sidst pakkede Maria Elena og flyttede fra Juan Antonio.
Han er rar. Han er bare... Han kommer altid for tæt på.
Han stiller sig meget tæt på folk.
Det er nok hemmeligheden bag hans succes.
Jeg fortalte Vicky om det på vej herover.
Han bliver en god forbindelse.
Jeg går ind til buffeten. Er der nogen, der vil have noget?
- Han invaderer ens intimsfære. - Nej, han kommer tæt på, men...
Hej.
- Hej. - Jeg er overrasket over at se dig.
I lige måde. Jeg troede ikke, du kunne lide fester.
Gabriella insisterede, og hun er en gammel veninde.
Jeg går ud fra, at du ved, Cristina og jeg er gået fra hinanden?
- Så nu er du sammen med din ekskone? - Nej, Maria Elena er også rejst.
Midlertidigt...
Det er mærkeligt. Vi er både skabt for hinanden og ikke skabt for hinanden.
Det er en selvmodsigelse.
Der skal en digter som min far til for at forstå det.
Jeg forstår det ikke.
Hvordan har du det? Går det godt med din mand?
Ja, han er vidunderlig. Han er fantastisk.
- Jeg er glad for, det gik sådan her. - Hvorfor tror jeg ikke på dig?
Du skal ikke lægge an på mig.
Godt nok er din seng tom nu, og du har et godt øje til mig, -
men vi skal rejse i weekenden.
Spis frokost med mig.
Det tør jeg ikke.
Nej. Hvad? Du falder ud, Tom.
Du falder ud. Hvor er du?
Okay, det hjalp. Prøv at blive der.
Kan du høre mig?
Vi køber en fugl til Mark og Judy.
Nej, det kan vi da ikke. Det er noget pjat.
Jeg har altid ønsket mig en fugl. Vi kunne få en fugl i det nye hus.
- Mener du det? - Ja, og jeg hælder til Bedford Hills.
Ja... Lige et øjeblik.
Hallo?
Vær sammen med mig i morgen eftermiddag.
Nej, det kan jeg ikke. Vi rejser hjem her i weekenden.
Stå på hjørnet af Calle Tilles i Pedralbes.
Så kører jeg forbi og tager dig op ved middagstid.
Nej, jeg... Du spilder din tid. Jeg kan ikke tale lige nu.
Jeg er ikke typen, der vil komme imellem en mand og hans kone.
Men Judy Nash ringede og sagde, at du ikke er lykkelig.
At du er mere forelsket i mig end i ham, du giftede dig med.
Jeg kan ikke tale.
Ja, rigtig flot.
Hej, skat. Hvad synes du?
Hvem var det? Hvem var det, der ringede?
Det var bare min spansklærer.
Han spurgte, om vi kunne tage en afskedsfrokost i morgen.
Det passer perfekt. Jeg skal spille golf med Mark.
Det her er...
Det er dem, jeg arbejder på for tiden.
De er overvældende.
- Det er svært at forklare malerier. - Det behøver du slet ikke.
Det her vender egentlig forkert.
Jeg kan rigtig godt lide det.
- Må jeg sige noget helt ærligt? - Ja.
Det der er... Der er noget skræmmende over det.
Det er Maria Elenas.
Det er meget kaotisk og nærmest uberegneligt.
Hvad er det, jeg laver? Jeg ved ikke, hvad jeg regnede med.
Det er længe siden den nat, hvor vi to elskede i Oviedo.
Jeg har tænkt på det igen og igen.
Nok ikke mens du elskede med Cristina eller Maria Elena.
Jeg har aldrig løjet for dig.
Jeg sagde fra starten, at jeg var tiltrukket af både dig og Cristina.
Jeg kan ikke bare gå i seng med dig. Jeg er ikke god til det her.
- Du var ikke nervøs den nat. - Jeg var ikke gift dengang.
- Men du var forlovet. - Ja, du har ret. Det er det, jeg vil.
Men skal jeg bare elske med dig og så tage hjem, -
- som om intet var sket? Eller skal jeg gøre det forbi?
Judy Nash siger, du har kurs mod et ulykkeligt liv.
Hun taler om sig selv.
Måske forstår du mere om dine følelser, når vi har elsket.
Eller mindre. Jeg er skam fristet, -
- men det ville kræve en følelsesmæssig kovending, -
- og hvis jeg skal tænke praktisk, er der ikke nogen fremtid i dig.
Maria Elena! Nej!
- Maria Elena! - Hvad laver du? Nej!
Slip pistolen.
Slip pistolen, Maria Elena. Slip så den pistol!
Jeg slår dig ihjel!
- Jeg slår dig ihjel! - Giv mig den.
Tag det roligt. Du slår jo dig selv ihjel!
Jeg vil ikke leve! Jeg vil for helvede ikke leve!
Kan du ikke forstå, at jeg ikke kan leve sådan her?
Mit hoved eksploderer. Jeg kan ikke holde det ud længere!
Maria Elena...
Giv mig pistolen. Giv mig så den pistol.
Hør nu her, skat. Nu skal du høre på mig.
Giv mig din hånd.
Det skal nok gå, skat.
Gud! Det må du undskylde! Det var, fordi du tog den fra mig.
I er jo begge to sindssyge. I er begge to fuldstændig sindssyge.
Hvordan forklarer jeg min mand det? Jeg kan ikke leve sådan her.
Det er ikke mit liv.
Du kan da ikke komme her med en pistol!
Jamen hvorfor havde din spansklærer en pistol?
Han samler på antikke våben og ville vise mig et.
- Vi sagsøger ham. Dybt uansvarligt! - Det er ikke så slemt.
- Tænk, hvis der skete dig noget. - Hvad?
Jeg elsker dig så højt.
Doug fandt aldrig ud af sandheden.
Judy var lettet over, at Vicky ikke blev slemt såret eller dræbt.
Hendes planer om at redde Vicky -
- fra hendes skæbne blev udskudt på ubestemt tid.
Da Cristina kom tilbage, fortalte Vicky hende alt.
Cristina syntes, det var trist, at Vicky ikke havde levet begæret ud.
Jeg ville have trukket mig.
Du tændte jo på Juan Antonio fra første blik.
Hvis jeg havde vidst alt, havde jeg ikke gjort det.
Det var bare en grille.
Og nu er det forbi.
Vicky tog hjem til sit store bryllup med Doug.
Til det hus, de valgte.
Til det liv, hun havde forestillet sig før den sommer i Barcelona.
Cristina blev ved med at søge.
Kun sikker på, hvad hun ikke ville.